Gulisio Tímea válogatott versei

Gyásztánc

Borító: Krebsz Áron

2017

Katapult Kortárs Alkotói Oldal

ISBN 978-615-80726-2-5

Istállómeleg

Keresek valakit
Nem tudom kit keresek
Talán kicsit ronda és nagyon prűd
Sose fekszik majd le velem
Átlagosan főz
Megkérdi mi a kedvencem
Ki is mos rám
Félretesz nem ad belőle nekem
Büdös a szája
Igaz nem kért csókot eddig se
És látom jól van ez így
Tudja hogy ő csak az örök
Második lehet
Megróva szeret nem üt vissza
Nem is tartja a másik felét ide
Istentelenül gyáva
Embertelenül ember

váSÁR

nem vagyok már gyerek
de olyan jólesik
a sügérszemű idős nénik bölcsőszája
 
a császármetszés gyöngy helyett piócahalászat
az asszonyok sellőnek álcázott
tengeri tehenek
 
csúszós markú kofa az összes
szeretetet árulnak
hitel nincs

Záróra

Hat óra, kiakasztja a zárva-táblát.
Ma kereken ötszáz forintot keresett.
Tavaly forralt bort, kávét is árult,
idén már csak lejárt szavatosságú édességet,
jégkrémet télen,
intimbetétet, amíg a készlet tart.
 
Még nyolckor is a bódéban ül.
Egész duci a három pulóvertől és a két kabáttól.
Fűtés nincs, villany is csak e hó végéig.
Ezt még kiélvezi, a bódé messziről világít,
mint régen,
mikor hozzá járt a környék összes gyereke.
 
Néha bekopogok, a kisablak nehezen nyílik.
Nem hozok hasznot, sosem veszek semmit.
Lopok is, kiflimorzsát a boltos néni bajszáról.
Nem engedi lefotózni magát.
Bizalmatlan, mint a többi második generációs.
Bízik, mint a többi magányos öregasszony.

Örökzöld

Megvan a Mama szemüvege, papucsa, parókakeféje,
csak a Mama nincs.
Egy szakácskönyvet írt nekem, nehogy éhen maradjak,
ha tepsibe teszik.
Már akkor tudtam, hogy sose fogok főzni,
ahogy eddig sem,
és hogy pótanyák után fogok járni,
ahogy eddig is.
Boltba azért, hogy mikor visszaad,
hozzám érjen az eladó keze.
A Mamának zöld szeme volt,
míg szét nem pukkantotta a kremi.
Amióta meghalt, szeretem a zöld szemű nőket.
A boltos nénié hasonlít rá kicsit,
el kéne lopni, és a zsebembe rejteni örökre.

Függés

Négy évesen azt hittem,
hogy mindenkit, aki meghal, bemondanak a híradóban.
Aztán mikor Nagypapát kihagyták,
már nem akartam a medencébe fulladni.
 
Huszonnégy évesen eladtam magamat,
a magánéletemet, a családomat, a szerelmeimet.
Bekerültem pár újságba,
de még mindig nem voltam a tévében.

Mama a kórházban műtét után, kemo előtt.
A hasvizét leszívták, csak a rák maradt benne.
Ötvennégy éves, szerepelt pár színházban, koncertteremben.
Mégse érdekel senkit. Mégse segít semmi se.

A-ból B-be

Két nőm van,

az egyik a tévének ad riportot, a másik havat lapátol.

Az egyik a kazetta A, a másik a B oldala.

Mindkettőt irigylem és sajnálom.

Csak úgy becsengetek hozzájuk,

simán ajtót nyitnak, A pár bók, B némi apró fejében.

A pezsgőzni hív, B fröccsözni,

egyik se ízlik.

A Zsolnay tálcán kínálja magát, B papírtányéron,

mindkettő rágós falat.

A cobolybundát visel, B birkabekecset,

mindkettőről lekerül minden.

A szeret, B is.

A-t B-vel, B-t A-val csalom.

Mindkettőt próbálom szeretni,

egyiket se tudom.

Mama hol vagy

Mama hol vagy
Mikor egyik néni szétszed a másik le se szar
Hogy nem engem tart karban hanem azt ami belőle kilátszik
Ami még maradt
Hogy olyan nő mellett rohadok
Aki még maga előtt se fingik egy nagyot
 
Mama hol vagy
Mikor a sose-látott unokanővéremmel csókolózok álmomban
És nincs kinek elmondjam
Milyen puha a szája milyen göndör a haja milyen párás szemüvege
Hogy kéne valaki akárki
Aki rám haragszik és nem mindig másra
 
Mama hol vagy
Mikor lesz belőlem valaki pedig azt mondtad úgyse
Hogy senki vagyok
És kár volt megszülni meg minden erőfeszítésed
Nem volt tejed beálltam az allergiás tápos gyerekek sorába
A melledet azóta is keresem
 
Mama hol vagy
Mikor bemutatnám a barátnőmet akire azt mondtad sose állna szóba velem
És kiröhögtél miatta
Az orrod alá tolnám a könyveimet amiket a szégyen kategóriába sorolnál
Mert mit szólnak mások a normális emberek
Mintha te az lettél volna
 
Mama hol vagy
Mikor mindenki nélkülem megy Egyiptomba nyaralni
Nem a piramisok érdekelnek
Csak hogy a múmia ölébe hajthassam a fejem
Mama téged kerestelek mikor még éltél is
A gyerektelenek nem tudnak szeretni a gyerekeseknek van saját
 
Mama hol vagy
Mama hol vagy
Mama hol vagy
Mama
Hol vagy
Hol

Élettársi (v)iszony

Az élettársi viszony
A másik szarszagának megszokásával kezdődik
Azzal folytatódik hogy én pumpálok helyette
Úgy végződik hogy legszívesebben őt majd
Magamat húznám le
 
A számat ezután kizárólag rá fogom használni
Őt becézni
Őt leordítani
Őt kielégíteni
Fő hogy tudjam a pofáját befogni
 
Aztán jön a féltékenység
A rúzsára a körömkeféjére
A vécépapírjára az intim betétére
Rá mert magához nyúl
Rám mert hozzáérek
 
Csak a kezét fogom meg
Csak az arcára adok csókot
Lássa nem használni akarom
És tényleg már kihasználni se akarom
Se élni se visszaélni vele
 
Az élettársi viszony
A másik szarszagának megszokásával kezdődik
Azzal folytatódik hogy a kedves klotyóillatosítót vesz
Úgy végződik hogy már csak őt húznám le
Magamat nem vele

Bál(l)vány

Mert igazán szereted
Örülsz hogy nevet
 
Akkor is ha rajtad
Akkor is ha nem veled
 
Biztos pont vagy
Ezért unalmas
 
Haragszol a bálványra
Mert ledöntötted

Csalá(r)d

A végén egyedül maradok az esőben
Mindenki siet haza
A családjához vagy az üres lakásba
Én egyikbe se férek be
 
Előtted játszom a macsót
És sírok ha elmész
 
Még mindig azért szégyellem magam
Aki vagyok
Nem azért mert nem az lettem
Akinek lennem kellene

csali
 
minket az iszony tart össze
egymásba gabalyodott
zsigerek vagyunk giliszták
az első felünk száj a hátsó segg
félbevágva is élünk tovább

Tenyér

A kifőzdébe papucsban
Turis mackóban járnak
Valaki üres krumplit kér
Az eladók kedvesek
Míg nem fizettél
 
Ma a második nő kérdezi meg
Van-e pénzem adjon-e
Úgy látszik süt rólam a hiány
Kár hogy az anyák egy bukszában
Nem férnek el
 
Az összes költő árva Attilácska
Néha szeretné vonat alá tenni a kezét
Mikor unja magát és a verset
Sose ér annyit
Amennyit neki érnek
 
Az intercityre simán felengednek
Ha van jegyem
Bármit tudnának rólam
Undorodva és riadtan ugrálnának ki
Az Emberek

Sors

Kemény hideg fotelekben alszok
Nem puha meleg hasadon
 
Gusztustalan agglegénykosztot eszek
Anyafőztöd helyett
 
Az összes éhenkórászról gondoskodsz
Engem kivéve
 
Mindenkit szeretsz
Téged rajtam kívül senki se

A korcs

Nyomorult
Kisgyerek vagyok
Akiből nem lesz soha
Ken se Barbie
 
Nem tudok hű lenni
De egyedül fázom
Szőrös meleg mancsokba
Kutyákba kapaszkodom
 
Életem a molesztálás
Jegyében telik
Vagy engem zaklatnak
Vagy én zaklatok
 
Téged várlak
Aki embert csinálsz belőlem
Ha nem kellek vigyázz
Magamba harapok 

A karbantartó

Csókolj
Nyelvedtől akarok megfulladni
Hősödnek hívsz
Pedig téged senki se menthet meg
 
Ma döbbentem rá
Hogy nem tudlak karban tartani
Túl nagy halat fogtam
Bekapott
 
Nekem semmi se elég
Hiú vagyok önző és becsvágyó
Fény pompa kell
Sötétben tapogatok

Árvaság

Akkor is árva voltam
Mikor élt az anyám
 
Nekem lennem kell
Veled vagy nélküled
Vagy általad
Nem érted
 
Egyedül maradunk
Mert mindenki magának
A legérdekesebb
Mindenkinek maga
A legérdekesebb
 
Belém érleltelek
Kifolysz
Híg és erjedt lettél
Ízlesz
 
Olyan sokáig jelentettél
Olyan sokat
Hogy már késő
 
Nem mondom
Hogy hiányoztál
Azt se hogy nem
Kocsma volt pár
Bor csak te

Nyár(s)

Ezt a nyarat sem velem töltöd a tengeren
Féltékennyé teszel
A polipokra akik legálisan cirógatnak
A sós lére ami kitölti réseidet
 
Fél évszázaddal vagy idősebb
Talán túlélsz mégis
Nem viszel magaddal így nem fojthatlak vízbe
De vigyázz miattam már haltak meg
 
Nem leszel az asszonyom
Örökké síkos gazella maradsz
Nem hízol el pedig egész nap vígan legelsz
Zsíros harapású parti csodafüveket
 
A nyársalásban neked a hagyma íze fontos
Nekem a közös sírás
A szeretkezésben neked az orgazmus
Nekem te  

ÁRny

A világ leggazdagabb és
Legszegényebb emberévé tettél
Mint nőt nővé mint férfit férfivá
Nőként férfivá férfiként nővé
 
Azt kérdezed halálod után
Szeretkeznék-e veled
Öled otthonos hideg kőbölcső
Nagy különbség nem lenne
 
Sokaké voltál
Most gazdátlanul heversz
Agyondédelgetett plüssmackó
Hiányzó karok szemek
 
Örök mementójául annak hogy
A pénznek is ára van
Ha lekerül a sellőruha előúsznak
A cápaárnyak

A Kert

Minden tökéletes -
A cikláment virágzó hányás.
A talált kiskutya újra elveszett,
bokorba akadt csaholása.
A tegnapi illatos dinnye
a fülbemászó villáján.
Az óriás
csótány banán alakú petetokja.
A fehér egér cseresznyeszeme,
mikor a kígyó kinyomja.
Minden tökéletes -
A kerek, fényes almák.

Kutya se

Anyám kezelés után azt mondta:
Látjátok, még most is hazajöttem.
De egyszer majd nem fogok.
Vajon észreveszi-e a kutya, hogy hiányzom?
Vajon sajnáltok-e?
Mire nem azt feleltük, hogy sajnáljuk,
Hanem, hogy: Á, az még nem most lesz.
 
És nem jön többet haza,
nem mondja, hogy elege lett belőlünk,
azért ijesztett meg minket.
Vagy, hogy tévesen temették el,
valaki mást hamvasztottak helyette.
Nem nyugtat meg puha kezét fejemre téve,
hogy: Itt van anyád, egyelek meg.
 
Ha itt lenne, a kutya se törődne vele.

Anyafarkasok

Szőrpuha bolyhot virágzik a lepedőd
Mióta nem alszom rajta
Illatod más szívja be
És közönyösen fújja ki
 
Nem vagy a régi
Szemüveged se ismer rád
Sikít a fésű
Ez a prém már más fejen nő
 
Nem változtam
Veled maradtam és továbbállt valaki
Nevemben helyettem él
Okos önző
 
Én pedig együgyű állat vagyok
Aki száz foggal tép és védelmez
Téged –
Egyetlen ügyét
 
Hordd el bárminek bárhova
Csak a hátadon
De azt hogy jó lettél hozzá
Úgyse bocsátja meg

Hallgatok

Mint a sír.
Körbeveszlek, mélyembe temetlek.
Kellemesen kaparászol szívemen.
 
Nincs külön korunk, csak közös.
Mindig is léteztél,
Én nem, előtted.
 
Hasbeszélő lettem.
Te szólsz belőlem, figyellek.
Hallgatok. Érted.

Ezüstkorlát

Szeretni tudlak,
Eltartani nem.
Túl sok vagy nekem,
Túl kevés vagyok neked.
 
Vigasztalni tudlak,
Boldoggá tenni nem.
Nem érthetek mindenhez,
Nem érhetek mindenhez.
 
Kezelni tudlak,
Meggyógyítani nem.
Mindened akarok lenni,
Mielőtt megsemmisítesz.

Csipkerózsika

Álmomban halott voltál
Törékeny kis tested
Egy vékony paplan takarta
Az is alig
 
Talán csak belőlem haltál ki
Mint gyér erdőkből a nagy őslények
Üres vagyok nélküled
Akár a mamutfenyő toboza
 
Talán sose éltél igazán 
Múzsák sem léteznek
A meg nem történtet
A legjobb visszaidézni 
 
Hódítás helyett bódítás kellett
Megboldogultál
Pedig lehettél volna boldog is
Álmomban voltál

fÜST

Vörös az ég alja.
Szállásom nincsen.
A földön alszom, hálózsákban.
Ma üres zsömlét ebédeltem.
Három napja nem mostam fogat.
Egy láthatatlan egérrel beszélgetek.
Borozni úgyse hívnak.
Az utcán megvert egy idegen.
Csak a füstszag vigasztal,
Szeretem.
Mások bagója,
Mások kéménye.
Vörös az ég alja.
Oda mennék, ahova lehetne. 

Emergency exit

Egyik kedvesem férfi
Másik a halál 
Szereti el
Szép csak az átmeneti
A már nem
A még nem
Az öregasszony
A kölyökkutya
Örömteli
Aminek semmi értelme
Enyémek mindig
Az utolsó pillanatok
Bevágódó ajtók
Lezáródó szemek
Vészkijárat vagyok
Unalmas életeken

A mentőhajó

Még mindig nem ért
Ide a boldogság.
Webshopban rendeltem,
Az árát előre kifizettem.
Várok.
Addig a zsibbadás.
Ringó bölcső.
Kellemes semmi.
Folyadékok.
Bezárok ajtót, ablakot.
Meleg sötét.
Egy fényes bogár a falon.
Léket rág a sarokba,
Ahol beszivároghat a világ.
Vagy a világvége.

A rátarti

Nem érdekelsz
Senkit.
Csak magad számára
Létezel.
 
Nem hiszed el, hogy
Vizelettölcsér és csatorna vagy,
Angyalokat varratsz a karodra.
 
Hátha segít valaki,
Ha a sorsod túl kemény,
A tököd túl puha.
 
Csomagolj
Még egy alsót,
Ha befosnál,
És nem mos rád nagymama.

A boldogság szaga 

Elgyengítesz hogy vihess
Feloszlatsz
Mint tüntetőket a rendőr
Mint verejtéket a Másik teste
Mindenhol élek egyszerre
Egy óra alatt ezer évet
Bármi lehetek
Nem vagyok semmi se
Eddig az idegen vonzott
Most örülök hogy ismerlek
Kutató voltam
Csepp lettem a lemezen
Hörcsögöt kutyát vettem
Hogy valaki szeressen
Megvásároltál
Gyakran takarítod a ketrecem

Dorian Gray

Nincs semmi másom csak
Rendezett családi hátterem
Tanár szülők
Depressziós barátnő
Büdös kutya az ágyamban
Zongora amin évek óta
Nem játszom
Pár könyv amit én írtam
Pár cikk amit rólam írtak
Festményeim mállanak
És egyre többet érnek
A járókelők jobban ismernek
Mint a barátaim
Szexet akarnak tőlem
Akiktől én semmit
Menekülök
Lukból lukba szájból szájba
Míg át nem basznak
A másvilágra
Ahol talán vár valaki

A gyászhuszár

Üres az ágy.
Hiába alszik benne a kutya.
Eddig ez is elég volt.
 
Tested nyomát kiegyenlíti az idő.
Hajszálaid kihúzódnak belőlem.
Nem szellőztetek.
 
Utánam mindenki döglik.
Tőlem mindenki elköltözik.
Mindennek a végére érek oda.
 
Elegáns vagyok és kemény.
Nem futamodok meg.
Meneküljön, akinek van ki elől.

Kielégülés.

A szerelem
a legütősebb bódítószer.
Gyilkosság és öngyilkosság.
Belehalnál, ha kimondanám.
Másnap az ágyban,
mikor már nincs mire várni,
déli pusztaként sisteregnek a tárgyak.
Belehalnál, ha kimondanálak.

Az Ecserin

Bele kell vágni
Egy nagy kalandba
A húsba
Kidobni a régi játékokat
Farsangi maszkokat
Alvómacikat
Új álarcunk
Emberbőrből legyen
Ringassuk
Műszőrme-önmagunk

Vázlatok

Ceruzámmal simogatok
Egy hajszálat portrédra
Ujjbegyemmel csókolok
Pirosat festett szádra
Meztelen válladra
Égetett sziénából varrok kabátot
Köldöködből
A bányászok piszkát kifújom
Csípődről lecsúszik a körző
Nem matek ez - mondod
Mégis hogy meddig
Kell téged a fiókban rejtegetnem
Kitört hegyekben számolom
A fehér falhoz mérlek még egyszer
Majd pár gyors mozdulattal
Kiradírozlak magamból

zene

a zongora lábára
kutya hugyozik már

bokraink kiégtek
a gáznemű szenvedélyben

légies vagy 
színes léggömb 
eltelve a semmivel

egyszerű vagyok
mint egy ordítás a hegytetőn
csak kiszakadsz belőlem

Pillanat

Mikor a lámpákat leoltják,
repedt házából előbújik a nyomor.
Csúszópénzen mászik 
a kocsmáig. Máshol úgyse várják.
Pillanat – mondja a csapos.
Épp kedvesének telefonál.
A vendég egy sarokban ülő nő
Mellé telepedik, és tüzet kér.
A láng leégeti rongyait,
az asszonyon eddig se volt sok.
Egyiknek csók kell,
a másik ad ötszázért.
Fonnyadt falevélként 
penderednek egymásba. 
Elfújja őket a szél.

Korona

Egyél Királynőm nem fogsz elhízni
Gyorsan ölő méreg vagyok kristálypohárban
Döglenek utánam a szebbnél szebbek
 
Az emberek vagy áldozati bárányukat
Vagy hentesüket keresik
Én a kettőt egyben
 
Harapj véresre aranykoronáddal
Szívj üresre hyaluron-száddal
Töröld belém műkönnyeidet
 
Valaki előétel akar lenni valaki desszert
Te illemből válogatsz kicsit
Én fogamat csak rád fenem

sexmachine

bizonyítékot akarok arra hogy emberi lény vagy
és nem démon kényszeralázatos háziállat
tárgy pár szavas használati utasítással
és egy ábrával amin egy háromlyukú konnektor látható 
minden nyílása felé mutató nyilakkal
gép vagy szívem
hiába igazi pisi a pisid igazi kaki a kakid
nem hiszek neked nem élsz csak emésztesz
hiába látok fotót a gyerekeidről
nem hiszek neked nem vagy anya
hiába iszol te is a pezsgőből
nem hiszek neked megmérgezel
hiába rángatózol
nem hiszek neked nem élvezel tetteted
gép vagy szívem

azt akarom hogy mű legyél egészen
mű haj műszem műfog művégtagok plasztikvagina
hozz blokkot egyenként a testrészeidről
kifizetlek de a hangszálaidat nem kapod vissza
nehogy árulkodj
miután öleltél a karjaidat leszerelem
ha pofon váglak nehogy visszaüss

gép vagy nincs szíved
tetszetős drága torzó felültetlek a szekrény tetejére
vigyorogj csak kedvemre
visszateszem a szemeidet nézz rám szépen
nesze itt a combod rakd szét
összeszerellek és mindig ugyanazt a bóvlit rakom ki

gép vagyok nincs szívem

Szent Szűz Mária Magdolna

Láttam az ördögöt fehér
Miniszoknyát viselt
Hosszú fonott copfjához
Kislányos pöttyös hajpántot
Bugyija szemérmesen rejtőzött 
Míg le nem hajolt
 
Őszentsegge köré
Szeretet soha nem fröccsent glóriát 
Csak az áhítat térden állva
Az irgalom amivel bárkinek kiveri
És a hit hogy megfizetik
 
Ha kérdezik mit eszek
Ezen a vén gonosz büdös kurván
Azt - felelem – hogy vén gonosz büdös 
És leginkább hogy kurva 
Akárhány úthenger megy át rajta 
Csak egyre simulékonyabb lesz 
Sose sárosabb 

 

K.O.
 
Ha elmész elmegy veled minden 
Destruktív gondolatom
Nem hagyhatsz itt a normalitásban
Egyedül nem tudok mihez kezdeni 
Mással meg nem akarok
Az ellenségemnek se kívánnám 
Hogy én legyek 
A felesége vagy az anyja
Bokszzsákként lenne a legigazságosabb 
Újraszületni
Csak félő hogy magamra ütnék vissza

LégvÉTEL

Már megszoktam hogy 
Csak a szenvedés fokozható 
Végtelenségig
Csak abból jár mindenkinek
És ezért még mindig nem merek 
Csecs nélkül élni
Folyton más az anyám
Mégse vigasztal egyik se
Az igazi túl jó ezért nem érthet
Hogy ami hiányzik ellopnám
De nincs kitől 
És lassan kinek

eblak
 
kihajolt az ablakon
kutyáját hívta
direkt hangosan hogy halljam
nem engem
 
kutyaszagú a haja
és a lába köze
 
szétszaladt nyáj vagyok
meg a farkas
nem vigyáz rám a pulim
nem hagyja hogy őrizzem

Fasírt

Mindenkinek az első akarok lenni
Mert alacsony vagy magas
Az önértékelésem
Azt hazudni hogy nekem is az első
Már nem hiteles
 
Nem töltöm be senki életét
Csak az űrt pár percre
Túl szakszerű vagyok
A csirkék lemaradnak
A futószalag meg csak megy
 
Nem téged siratlak
Hanem azt aki lehettem volna melletted

A dublőr

Ne gyere közelebb
Undorító vagyok
Mert undorítasz
Mégis hányszor
Használtalak
Vágy nélkül
Cél nélkül
Öröm nélkül
Pótlék voltál
Pótlék vagyok én is
Magam helyettesítem
Dublőröm
Emberhez méltatlan
Helyzeteimben

Nárcisz

A szemem előtt halt meg anyám 
Mégse őt sajnálom hanem magamat
Hogy egyedül maradtam apámmal
Akivel nincs miről beszélnünk

Nem csináltak nekem testvért 
Egyszer akartak akkor hisztit vágtam le 
Hogy nem kell kidobom az ablakon 
Én nem osztozok senkivel semmiben
Elvettem a nemzőkedvüket

Csak a nincset nem tudom felfogni
Elhittem hogy bármit megkaphatok
Hogy nem létezik visszavonhatatlan és reménytelen

Egy szótlan kisfiú jön velem mindenhova
Aki én lettem volna vagy az öcsém
Kizárólag magamat nem kaptam meg
Magamnak nem adtam oda magam
És ez igazán végleges

Nem-átalakító műtét se varázslat nem segít
Egy pöcstől nem leszek az az ártatlan szomorú kisfiú
És ő se akar én lenni köszöni nem kér belőlem
Elég beteg már így is a közelemben sokat hány

A szemem előtt halt meg anyám 
Mégse őt sajnálom hanem magamat
Mert senki se pótolható és senki se nélkülözhetetlen

Fej nélküli lovas

Anyám halott arcával élek
Holt nyugodt és kifejezéstelen
Kék a nyelve fekete a szeme
Gödre
Nem ő varrta rám magát
Én öltöttem magamra
Ellenem és a világ ellen
Meg neki is jobb a sírnál az Ed Geins-i megoldás
Velem eszik és mint régen meghagyja
Nekem a javát
Velem alszik néha felriaszt
Majd ringat tovább
Még életében meggyászoltam
Most közönyös vagyok
Mint a benőtt lábkörmöm
Vagy az elvesztett emberségem iránt
Nem hiány nem is többlet
Beszorult alkatrész egy csikorgó kerékben
Hogy vele vagy nélküle vagy is-is
Míg visz nem érdekes

A ha-zug

Sokat hazudok
Hogy elhiggyem
Van kinek
Mindenkinek megvan a maga fia-lánya
Férje vagy az exférje nosztalgiája
Én már csak alkalmilag és kegyelemből férek be
Jószívű pártfogóm almáskosarába
Kukacom nincs
Egy fogam viszont örökre benne marad
Bekebelezi körülveszi
A szeretetkofámat
Rajtam nem adhat túl
Engem nem tud félretenni
Engem nem tud levetkőzni
Én vagyok a tőre és a testőre
A bőre és az ekcémája
Annyira egy vele hogy észre se vesz
Csak viszketni tudok fájni nem
Megszok
Mint a protézist a pohárban
Hazudnék
Ha lenne aki elhinne

Gyásztánc

Bocsáss meg nekem
Amiért botrányosabb már nem lehetek
Ma rájöttem hogy nem vagy állat se isten
Nem tudlak többé térdre kényszeríteni
Se térdelni előtted

Csak hadd feküdjek melléd
Használjuk egy darabig együtt a sejtjeinket
Mindketten tudjuk hogy te fogsz győzni 
Az elfogyási versenyben

Miközben karcsú árnyékok táncolnak a falon

Lassan vetkőzöl
Öreg vagy és undorító de legalább szégyelled
Próbállak tisztelni nehéz 
Nehezebb mintha egy sírt becstelenítenék meg

Miközben szárnyas árnyékok táncolnak a falon

Félrehúzod a keresztet hogy hozzáférjek nyakadhoz
Bevallod hogy megint nem voltál hűséges eb
Emberségeden kívül bármit elfogadok
Bocsáss meg nekem
Amiért botrányosabb már nem lehetek

Bulvár

Csak azt vállalom ami vállalhatatlan
Például téged
Beterítelek mint egy jól irányzott hányás
A vörös szőnyeget
Legnagyobb csalódásom benned az volt
Hogy szóba álltál velem
Leereszkedtél így már nem az vagy aki
Megundorodtam tőled
De most már nyom a felelősség
Amit elkezdtem be kell fejeznem
Beléd bújok hogy ne legyél magányos
Vagy inkább mert egyedül nem vagyok senki se
Eljátszod hogy engem választottál a sok közül
Én meg teszem a féltékenyt
Hiányt pótolok másnál
Hogy aztán megelégedjek veled
Esküszöm hogy senkinek nem beszélek rólad
Nem is beszélek csak írok
Ország világ hadd tudja meg
Hogy lettem tisztességből
Tisztességtelen

Ráadás

Együtt pocsékolunk
Én a fiatalságomat
Ő ami még hátravan
Azt mondta három nappal előtte szóljak
Hogy helyrejöjjön az arca botox után
És mert szeret várni ha van kire
Egész pénteken rakja a kályhát
Kidagadnak vékony karján az inak
Erőlködik senki nem segít neki 
Hónalja ráncos és száraz az öregek nem izzadnak
Darakását készít
Eszik
Nyakán előpattannak az erek 
Megöleli magát nincs vele senki én se
Táncol nincs kivel elesik nincs aki felsegítse
Már eldöntöttem 
Őt tiszteletben tartom
Kihagyom a blogomból 
Nem dicsekszem vele
Egész szombaton lekvárt főz 
Elhitte hogy szeretem
Forog a fakanál mintha nagyanyámat látnám
Forog a gyomrom
Mert én leszek a vasárnapja 
Félek hogy nem tudom tiszteletben 
Csak karban tartani

PORond

Utálom a sznobizmust mégis egy lady kell
Utálom a műanyagot mégis egy szilikon nő kell
Néha perverzebb ha csak nézel
Mintha történne valami
Mire reflexszé válsz
Már csak emlékoldal leszel
Álmomban számolom a légvételeidet
Élsz-e
Bocsáss meg hogy nincsenek hozzád méltó szavaim
De minek magyarázat
Te is tudod hogy a sátrakat lebontják
És hogy a nevettetők a legszomorúbbak
Mutatványos vagy
Csodálni lehet szeretni nem
Azt akarom hogy érezz
Bármit
A tűt a puha tánccipőben
Ami a tapstól nem véd meg

A hattyú

Recsegve erőlködő vonaglásod hogy nő legyél 
Utoljára
Konszolidált nyakamba-nyögésed
Kis élvezet után nagy sírás
A félelem hogy nélkülem halsz meg

Tudom csak ágymelegítőnek kellek
És soha nem vállalnál 
Még magad előtt se

Higgy felszínes skalpvadásznak
De most hogy lefeküdtem veled
Már nem az a tetszetős idegen vagy a tévéből
Egyszerre több és kevesebb

Szil-ikon

Azt mondom gyönyörű kék a szeme
Erre kiveszi a kontaktlencséjét
Ráfekszek kemény mellére
Figyelmeztet hogy vigyázzak most varrták fel
Szőke hajába fúrom az arcom
Hidrogén-illatú
Megnyalom az ajkát
Nem érzi mert szilikon
Selymes a bőre
Még ég a lézertől
Mosolyogna
De nem tud a botoxtól
A foga eredeti fehér
Porcelán
Dicsérem a nyakát
Erre ő elvágja egy zsilettpengével
Igazi vér

Panoptikum

Néha megijedek a saját vágyaimtól
De pár tiszta pillanat után
Ismét simogatni valóan molyhos 
Penészként tenyészek 
Sötét meleg vénasszony-ölekben 

A kedvesem minden extrával rendelkezik
Amit az orvostudomány megenged
Katalógusból választott önmagát lefejtem róla
Csak tőlem nem szabadul sohase

Belebetegszik 
Hogy mikor kórházba kerül 
Nem mondja be a híradó
Nem bujkál újságíró az ágy alatt
Nincs rejtett kamera a lázmérőben

Így már nem szabadna élni
Fürdetem ahogy Lenin testét 
Szépen elfogy majd 
Csak a látogatóknak fel ne tűnjön
Mikor nagylelkűen átveszi a helyét 
Egy fájdalommentes viaszbaba

KímÉLET

Valami élet kéne már
Ránc helyett tánc
Nem tudom mi lelt normális lettem
De nem akarok nem akarok
 
Megint egy beteg nőt szeretek
Nem vagyok egészen javítható
Kímélnélek
De ha veled aludnék nem aludnék
Talán az exem jutna eszembe
Lásd téged se felejtelek soha el
Mint az ő párna alá tört szemüvege
Úgy él velem a nyakad lüktetése
 
Te vagy az első akit nem önzésből
Hanem magadért féltelek
A pasiddal sincs bajom mert hozzád tartozik
Viccből se tudnálak megsérteni
Ha kérnéd se ütnélek meg
Ne légy az enyém csak légy
Minden perverzió nélkül
Nyalogatnám a sebeidet
 
Valami rémes kéne már
Tánc helyett ránc
Normális sose leszek
Hiába akarok hiába akarok

Halálok

Féltékeny vagyok arra aki tönkretesz helyettem 
Nem az én kezem nyomát viseled arcodon 
Hogyan csináljak embert belőled 
Ha a Teremtő is belebukott 

Szádban pina helyett pia 
Üres üveg a hiányod 
Már nem én döntelek szőnyegnek ágynak 
Nem kell lökni a lépcsőn esel magadtól 

Úgy fulladsz a fél méteres tóba 
Ahogy leugrottál az első emeletről 
Ahogy azt hazudtad HIV pozitív vagy 
És bevettél két levél C-vitamint hátha megöl 

Röhögtess másokat ne engem 
A szememben már nem nősz és nem csökkensz 
Nem féltelek 
Nélkülem nem tudsz élni és meghalni se 

Bari-kád

A hányásszagú kádban fekszik
Vérzik a lába elvágta
Egy falhoz vert borosüveg
Talpán piros száj nyílik csókra
 
Mint egy stigmatizált szenté
Csupa seb a teste
Tömjén helyett hígító-szagot fúj
Nem hall így csak önmegnyugtatásból
Maradok nála ma este
 
Letakarom a fejét szex közben
Hogy megalázzam
De előtte jól megnézem magamnak
Legyen mire élveznem
 
Anyám halott
Az exem már nem ember
Hitetlen vagyok
Nincs aki megbocsásson
Vagy megbüntessen

Kandalló

Három napig boldog voltam
 
De megfertőztél már nem tudom szeretni
Az egészséges dolgokat
 
A régi szép karácsonyi bálok hova tűntek
Az iskolai kefélések
Mikor egy fiú megujjazott a mosdóban
A te nevedet kiabáltam közben
 
Hol a fenyőerdei ház kutyával kerttel
Az Árkádba járunk kitömött szarvast
Műhavat látni
Az óvodában vigyáznom kell rád
El ne rabolj egy mikulássapkás gyereket
 
Minél rosszabbul nézel ki annál jobban
Kívánlak
Tönkreteszlek hogy rám szorulj
Lyukas zokni fekélyes lábra
 
Fehér hajú és fogatlan banya leszel
Alád gyújtok
 
Három napig voltam boldog

méltóság

minden nap újra összeraklak darabjaidból
azt kérded így már minek élni
nincs hihető válaszom
nem tudok sírni
de sose szokom meg hajnali látványod
nekem elég reggelire
a tojás ami kifolyik a szádból
örülök míg megismersz
majd előrehalad a kór
és csak azt nem felejted el aki
voltál valamikor

Far-ok

Patkányok rohangálnak rajtam ki-be
Csupa lyuk vagyok
Csupa szem csupa fül csupa orr
Csupa száj vagina segg
 
Egyszer mindenki elfogy mint a sajt
Ezért sem aggaszt amit teszek
Amit tesznek velem
 
Az utcán ha én jövök szembe
Fejet hajtanék de már nincs
Magam ettem meg

ero(t)ica

már neved kezdőbetűje is kéjes 
nem voltam különb a férfiaknál szexgépnek néztelek 
pedig sokat sírtál és sírtam rajtad 
műanya voltál de nem drótanya én majom 
tejet hiába vártam melledből csak szívtam szívtam 

mégis te vagy nekem a hajnalok és éjszakák városa 
kívülről tudom a térképet és eltévedek 
nem a dzsámi pécs közepe hanem szemérmetlenséged 
a török nem ilyen vad mint én volt török pasid 
átizzadt takarónk ránk borul mint ápoló köd a hősi halottakra 

a reggelek pedig egyszerre letargikusak és vigasztalók 
a csoda  megtörtént nincs mire várni 
megvolt és nem kár hogy megvolt szó nélkül 
beállt a hétköznapok sorába 
mint a kávéfőzések gyomorforgató életfenntartó rutinja 

túl sokat kaptam belőled nagy dózisban pedig előre 
figyelmeztettél hogy rád unok ha bármikor megkaphatlak 
nem értettem miért ragaszkodsz még királykék fürdőköpenyedhez 
suvickoltuk egymást és mocskosak maradtunk 
felfaltalak és éhes vagyok

apokalipszis

csak a takaró alatt jó magzati pózban 
ha senkibe teljesen és végképp belebújni nem lehet 
anyám nem érti hogy lehet olyan nővel szóba állni 
akiben több százan jártak 
erre én annál jobban ízlik 
a mézaromájú légypapír elvárások nélkül befogad 
magába olvaszt és nem leszek egyedül 
árva 

engem asszonyember alkotott 
a maga képére 
de épp a lényeget hagyta ki belőlem 
vágyni tudok de élvezni nem 

a szörnyeteg ezer arcát nem ismerem 
csak magát a szörnyeteget 
aki a mindenkori első alkalmakkor lepleződik le 
scifiket megszégyenítő metamorfózissal 
átlátszóbb lesz mint a szekrényben őrzött csontváz 
az egyetlen húsba vágó felismerés 
hogy van ami ijesztőbb és véglegesebb a halálnál 
minden közelkerülés elidegenedés 
nincs szeretet

Cipolla
 
Minden csalódás.
A varázsszónak
kimondva nincs ereje.
Akinek a közelébe férsz,
többé nem érint meg.
Akit csak tudok,
romlásba viszek.
Szedem az áldozatokat,
magam szüretelem.
Te nemesíted az állatot,
én melléfekszem a földre.
Menekülj,
már van kit tönkretennem.

Mea culpa
 
Él, ezért halálos beteg.
Bocsánat,
hogy használtam,
nem kezeltem.
Most már kímélem
magamtól.
Bár ne lenne
előtte logika,
utána megbánás.
Csak valaki, akit szeretek,
mert idegen.

A mártír

Naponta próbára tesz,
mit bírok még el.
Jelentőségének súlya agyonnyom,
Szerencsém elkeserít,
mert lesz ez még így se.
Mindig csak én hívom.
Tudom, sosem leszek neki fontos.
Hogy szeressem, megengedi
nagy kegyesen.
Másnak nem hagyja, én mosom lábait.
Ki hinné, a mennyei boldogságnak
milyen pokoli a bűze?
A bók azért jár ma is.
Ha lemállok a sok hazugságtól,
mint egy freskó,
kék vérével kifest-e?

A restaurátor

Haszonállatod vagyok,
Ezért kárörvendő lettem.
Asszisztálok vegetálásodnál.
Összeaprítom a húst.
Szádba adom.
Hazugsággal etetlek.
Ebédmaradékom csócsálod.
Vacsorára csontjaid rágom.
Ha plátói maradnál,
Valóra válnék.
Fényesre nyalom a romokat.
Míg el nem takarítanak.

 Falak

Tegnap még elhittük,
egy nádkunyhóban is
boldogok lennénk együtt.
Téglát hordtunk,
hogy a gyerekek elférjenek.
Majd hogy nagyobb legyen a tér.
Falat húztunk aranytéglákból.
Mások bontják most.
A te brigádod meg az enyém,
külön, beosztva.
Nehogy találkozzunk.

Léböjt

Már késő veled halni.
Ez nem te vagy,
elhomályosított az ismeret.
Nem kellett volna összeköltözni.
Rutinná válni.
Együtt főzni, kenyérnek lenni,
majd fekete levesnek.
Beleszáradni a hétköznapokba.
Mosogattam,
a csapból is én folytam.
Vénáidban bizseregtem,
míg el nem szúrtál.

Szögesdrót

Illene határt szabnunk,
meddig másszunk egymásba:
nyúljunk a nagy tragédiákhoz,
vagy csak a testbe könyékig.
 
Szemed folyamatosan elnézést kér,
amiért nem vagy elég jó.
Tudod, hogy tudom.
Nem kell mindent kimondani.
 
Szerinted az élet
merő szemfényvesztés,
de a lámpát, amit felkapcsoltál,
már nem bírod eloltani.
 
Nem esketsz, úgyis hűtlen lennék.
Nem ígéred, hogy felvállalsz.
Tudom, hogy tudod:
megszabnak a határaink.

Bájvicsor

Ma is megpróbáltam magam elkenni,
Ismét nem kellettem senkinek
Másra, mint fűszernek az estebédhez.
Legyek kitüntetve, megadják a módját.

Az asztalnál kedves képet vágok,
Ahogy a férj és a gyerekek is.
Tudják, hogy őszinte vagyok,
Ezért nem mondhatok igazat.

Dobálózni szavakkal és emberekkel.
Rendben tartani a kirakatot.
Hátha gyorsan megvesznek, és 
Nem jönnek beljebb.

Szövetség 

A szerelem néha szartakarítás. 
Máskor ahhoz is kevés.
Rutin. 
Hogy valaki bemelegíti az ágyat.
Mellém fekszik, 
Alám vagy fölém.
Ha beteg vagyok, ül és néz.
Naponta háromszor 
Beadja az orvosságot.
Nem szánakozik.
Várja, hogy kézen foghasson.
Ne legyen többé mi, csak ő
És én, hogy reprezentáljam
Szerethetőségét.

Mindennapi trükkjeink

Kiszolgáltatom magam neked,
mint egy meggyalázandó szentséget.
Óvó karjaiba ölel a rothadás.
Záp tojást kínálsz Zsolnayban.
Rózsabokrot csihol vállamon 
a várakozás. Úgyse lesz jobb. 
A nyúl nem köp kalapot.
A bárányok hallgatnak. 
Kimondatlan ige vagyok 
nyelved hegyén.
A zsebkendőn az arc nem,
a sírás hagy nyomot.
Nincs megváltás, 
de tégy úgy, mintha lenne.
Ha van valaki a neved mögött,
kérem jelentkezzen.

Tétlenek

Korán kioktattak hogy
Ne legyek senki kurvája
Későn vettem észre 
Már rég az vagyok

Ha ötlet lennék 
Fogantatás után elvetélnek
Emberként élnem kell
És élnetek kell velem

Elhagytalak 
Mielőtt megszerettél volna
Leírtalak
De nem olvastam belőled

Most mikor már nincs tét
Látom hogy vesztettem
Aki értem élt
Nem élt helyettem

Istenek

Istenítenek, de enni nem adnak,
Be nem fogadnak éjszakára.
Az az ő életük. 
Ez az enyém.

Csak megyek a sétányon.
A Duna szeretkezik a Margit híddal.
Akim sose volt is
Megcsalt.

Háborús veteránok, házak bámulnak rám
Szemetlen üregükkel.
Ásítva kapják be árnyékom.
Sovány vacsora.

Egy távoli hideg csillagon talán tudják,
Ki vigyáz arra, 
Akinek apja kétszáz kilométerre,
És két láb föld alatt az anyja.

Kórtársak

Becsüllek.
Mintha még nem lettél volna meg.
Magadtól se vagy biztonságban.
Nem a szeretet,
Az emberség marasztal.
Melletted vagyok,
Nem veled.
Ne gyere közelebb.
Valamit tarts meg
Abból, akit még nem ismertem.
Ne engem ítélj el,
Hanem azt, aki nélküled lettem.
Tudom, hogy megbocsátasz.
Nincs más, aki bántson.
Rajtad kívül nincs kit vernem.
Összeillünk, mint szilánkosra tört
Kezedben a csontvégek.

Szonda

Nem vagy az esetem, ezért
Túlzásba viszlek.
Ha elhagynál,
Segítenék a költözésben.
 
Rólad szólok.
Megálltál bennem,
Körülötted forgok.
Mindennapjaink égitestek.
 
Ollóhegyen függő cérnaéleted
Meleg tenyerekbe tennéd,
Ha lenne, aki nem tapsol
Neked.
 
Közös ágy, külön takaró.
Finom selyem.
Asztalodnál ülök.
Félbevágod a kenyeret.

Otthon

Gyere haza.
Asztal, ágy van.
A zongorát felhangoltatjuk,
Ha megjön a nyugdíj.
Magammal takarlak be.
Kiflit áztatok teába.
Nem szeretlek,
Folyton takarítok utánad.
A vér drága,
Vízbe fagyunk megint.
Hajléktalan szél hárfázik 
Az ereszen.

Puszta

Én merek élni,
Te tudsz is.
Van miből,
Nincs minek.
 
Szád sarkában
Alvadt vér a mosoly.
Ezt sem kapod
Ingyen.
 
Tyúkok kapirgálnak
Szívedbe tárcát.
Vettél nekem egy telivért,
Igavonókkal legel.
 
Delet harangoznak.
Kutyabőrünkön végignyúlik
A szalonna szagú
Úristen.

Liliomtiprók

Ennek a játéknak is vége lesz
Nem marad utána más
Mint a régi nagymamák
Csészéjébe száradt kakaó
 
A rózsává terült
Babahintőpor
A bundák közé rejtett
Árvaölnyi levendulacsokor
 
Félsz hogy ellopják
Ezért magad nem adod
Kedvességed bűnbánat
És kompenzáció
 
Gyerekként óvtak a naptól
Vállam most hólyagosra ég
Bekened utólag
Durva vagy a kezed finom
 
Liliomot mentek
A kiszáradástól
Tegnap még virágaid voltak
Ma virágaink
 
Ennyi csak
Tőled sok
Holnapra kiapad
A dögkút

Kendőzetlenül

Leleplezett trükk vagy.
Rodolfó legalább előre szólt.
 
Kezedet nézem.
Nem tudom, mit várok.
A simogatást úgyse szívből tennéd,
És nem érdemlem a pofont.
 
Gyengéden bűvölsz -
Arab a fogatlan kígyót.
Precízen szeletelsz -
Hentes a húst.
Megfontoltan léptetsz -
Sakkozó a parasztot.
 
Figyellek, mikor alszol.
Hátha kiderülsz.
Kár, hogy egy horkoló mágus se
Varázsolhatja le magáról a maszkot.
 
Nem bízok benned.
Mert csalok.

folyadékok

anya vagy.
ezért várhatok egy kis jóindulatot.
melled, ha tejet nem is ad,
legalább szívhatom.
 
vérem steril
tamponnal itatod.
tisztaságod fertőző,
a foltokat fehér lepedővel takarom.
 
a nővérek egyébként rendesek.
mikor az infúziónál tartok,
még mindig csak ígérik
a kakaót.

Ámen.

Magadba szorultál.
Beléd nyílok.
 
Lefegyvereztél,
Mert nem harcolsz.
Még mindig sokat érsz,
Pedig elértelek.
 
Talán szeretsz.
Vagy csak végigkísérsz.
Halott anyák csoszogása
A folyosót.
 
Nem vagy Isten.
Legyen meg a te akaratod.

Mezítláb

Két nem mankóján
Botladozik az igenlés.
Menekülsz tőlem,
Mint templomból a remény.
Akár még szerethető is
Lennék, ha mernék.
Naturális ünnep vagy.
Cipőledobás, hazaérés.
Rád ömlök.
Fehér ingre a vér.

D(r)áma

Kiterítetted minden lapom.
Felülről figyeled szívem körtáncát.
Keversz és húzol.
Megszoktam a jolly jokerséget.
Elszórakoztatlak, míg nem jönnek
Az igazi ászok.
Pikkelsz rám, de nem mutatod.
Tökfejnek hívsz,
Pedig inkább lennék a királyod.
Hiába akarsz, engem
Nem veszthetsz.
Emelj csak.
Akkor legnagyobb a tét,
Ha magad játszod.

Kínpad

Mellékszereplő vagyok.
Nem várok senkitől jóindulatot.
A cselekmény két szálon,
A vetkőztetőnő a dívány alá fut.
Mocskos szavakat súgok
A Júliák fülébe.
Messziről nézem, hogy halnak meg
Másért a Rómeók.
A zenekari árok csattogó ördögkatlan,
Némák maradnak a cinkosok.
Ha már hagytam magad belevinni,
Legalább élvezném a táncot.
De legyek hálás,
Hogy megrendezett életemben
statisztálhatok.

Szárnyasbetét

Összekaparta magát a földről
Morzsáit büszkén csipegette
Közben szalonnát akasztottak
Óvatosan észre ne vegye
Hogy csak veréb
Nem cinke
 
Mint egy páva
Kísértete
Fehér kalapjában visszajár
Az ötven évvel ezelőtti nő
Tükrét lecserélte
Mielőtt önmagának öltözött
 
Levelet hoztak
Amit én adtam fel
Aláírom
Átveszem
A nevemre szól
De már nem nekem

Randevú

Az utolsó villamos nyomán
Elindulnak a céltalanok
 
Görögtüzet születésnapra
Drogot felejteni hányadik
Lőnek egy hajón
 
A játszótéren lakat
A hárs elvirágzott
Dögöt találni fűben
Barackban élő kukacot
 
A sínek nem
Mert a párhuzamosok nem
Mert végtelen nincs
 
De legalább egy csinos sárhányó
Egy jólszituált szélvédővel
Összefut valamikor

A diófa

Cigánygyerekekkel terhesek
az ágak.
A faluban azt beszélik,
Józsi bácsit egy dió
ütötte agyon.
Mindenki tudja,
hogy felakasztotta magát.
A fát kivágták,
mert féltek tőle a kislányok.
A kisfiúk meg a lányoktól,
ezért játékból felkötötték őket.
A diófából készül legtartósabb
koporsó.
Mert az ember sose tudhassa
- mondják a parasztok,
és ellenőrzik, rendesen becsukták-e
az ablakot.

Őszi sanszom

Hétköznapszagú reggeleken
fekete álomlé kotyog fel
a vécécsészéből.
Pállott fogsorok
nyelvtaplót kérődznek.
Fáradt agyzsíron csúszik a pirítós.
Elégedetten csikorognak
gyomorkerekek:
- Ma se lesz másképp, mint eddig. -
Az őszi macskákat
savanyú sárba temetik.
Dorombolva kúszó fagy
feni körmét az ablakokon.
Nem néznek sehova.

Lék

Giccses a szemed.
Fényesre néz.
El nem nyert üveggolyó.
Kerek, mint a gyerekkor.
Kergetőző fekete macskapár.
Tátogó pupilla.
Hideg ebihal.
Öngyilkos miatt
Kitakart tó.

Vénasszonyok nyara

Most már egy igazit akarok
Túlsúlyosat
Ősz választékút
Pecsétes otthonkásat
 
Ha az unokája beteg
Én ápolom
Nem leszek féltékeny
A kutyájára
 
Sose unom meg a krumplilevest
Ha teremnek a fák
Egész évben diós tésztát eszünk
Baracklekvárral
 
Napsárga körtékbe költözünk
És élünk csak
Míg le nem szüretel
A vénasszonyok nyara

Császármetszés 

Nem lehetek senkid 
Csak bogáncs a mellfixben  
Más szült és mást szültél

Megyek veled
Akárhova 
Csak vigyél

Fehér hasadra ökörnyál
Von varrat 
Gyógyulok - beléd

Éléskamra

Őszi reggeleken
Bőrkesztyűbe ugatnak a kutyák
Az egerek copfból építenek fészket 
A sparhelt odakozmált 
Szerelmekről énekel
A háziasszonyok diót törnek
És hidegre teszik 
Férjüket
Véres inget hajtogatnak
Tulipános ládába
Zsíros kalapot akasztanak szegre
Kóbor szeretők vonyítanak
A hidegbe
Ma az ásó szüretel

Nagykorúság

1. 

Mert mindent olyan olcsón megúszok,
egyszer majd drágán megfizetek.
Feláldozom magam 
a hitetlenség oltárán.
Nem tölt be semmi,
mert nem töltök be semmit se.

2.

Nem megy a berúgás,
se a belerúgás.
Javíthatatlanul megjavultam.
Hol vannak a plüssemberek,
és az édesszájú mackók?
A lényeg mindig kimarad.

3.

Gesztenye hull,
madarak és repülők.
Szőlőre taposunk,
és reményteli szemekre.
Szendvicsbe paradicsomot passzíroznak,
Földbe anyát és gyereket.

Október végén

Kevés a levegő
Hasamba tágultál
Nem bírlak kivárni
Pedig mindenki te vagy
Az utcán

Csak fél órát maradok
Szeretkezés után
Mikor együtt alszunk
Diszkréten lehunyják szemük
A metaforák

Ha kizárjuk a szelet
Ruhánk alá költözik
Fejünkre húzzuk a takarót
Belénk borzong
A viszonzottság

Hídon

Azt a hídremegést 
Csókold hátamba
Mielőtt végleg
Túlrobogok rajtad

Feletted kamionsúly
Könnyű halál alattad
Szeretsz nem szeretsz
Avatás lesz maholnap

De mi ebben a jó
Ha van másoknak
Nekem kalózregény
Vásári komédia

Legördülök melledről
Fiad száján tej buggyan
Elég elég elég
Mondaná de sírni tud csak

A forró kása

Ez a szerelem nem bír
Egyedül maradni
Háztetőkön egyensúlyoz
Autók elé ugrik láttatni magát

Ez a szerelem képtelen
Megszólalni
Csöndes tenyerekbe simul
Hogy ringassák

Ez a szerelem
Mint egy jól táplált macska
Miután eleget játszott
Elnyúlik egérszagú vackán

A tegnapi lány

Belőlem művészt akartak
És csalót neveltek
Bérletem van
Mégis bliccelek tovább

Mint szitakötőszárny
A száradó szoknyán
Végigsimít arcomon 
A tegnapi lány

Rántottát süt
Éhesen
Nem indulhatok
A holnapi asszony után

Tartalom

Istállómeleg 3
váSÁR  4
Záróra 5
Örökzöld 6
Függés 7
A-ból B-be 8
Mama hol vagy 9
Élettársi (v)iszony 10
Bál(l)vány 11
Csalá(r)d 12
csali 13
Tenyér 14
Sors 15
A korcs 16
A karbantartó 17
Árvaság 18
Nyár(s) 19
Árny 20
A Kert 21
Kutya se 22
Anyafarkasok 23
Hallgatok 24
Ezüstkorlát 25
Csipkerózsika 26
fÜST 27
Emergency exit 28
A mentőhajó 29
A rátarti 30
A boldogság szaga 31
Dorian Gray 32
A gyászhuszár33
Kielégülés. 34
Az Ecserin 35
Vázlatok 36
zene 37
Pillanat 38
Korona 39
Sexmachine 40
Szent Szűz Mária Magdolna 41
K. O. 42
LégvÉTEL 43
eblak 44
Fasírt 45
A dublőr 46
Nárcisz 47
Fej nélküli lovas 48
A ha-zug 49
Gyásztánc 50
Bulvár 51
Ráadás 52
PORond 53
A hattyú 54
Szil-ikon 55
Panoptikum 56
KímÉLET 57
Halálok 58
Bari-kád 59
Kandalló 60
méltóság 61
Far-ok 62
ero(t)ica 63
apokalipszis 64
Cipolla 65
Mea culpa 66
A mártír 67
A restaurátor 68
Falak 69
Léböjt 70
Szögesdrót 71
Bájvicsor 72
Szövetség 73
Mindennapi trükkjeink 74
Tétlenek 75
Istenek 76
Kórtársak 77
Szonda 78
Otthon 79
Puszta 80
Liliomtiprók 81
Kendőzetlenül 82
folyadékok 83
Ámen. 84
Mezítláb 85
D(r)áma 86
Kínpad 87
Szárnyasbetét 88
Randevú 89
A diófa 90
Őszi sanszom 91
Lék 92
Vénasszonyok nyara 93
Császármetszés 94
Éléskamra 95
Nagykorúság 96
Október végén 97
Hídon 98
A forró kása 99
A tegnapi lány 100